Op til den amerikanske revolution begyndte unge mænd at undres -
- over hvorfor nogle mennesker skulle være trælbundet af fattigdom.
Adelen var rig, men for de fleste var livet hårdt, ofte voldsomt-
- og altid overskygget af døden. Men der var dog en ny verden -
- der kæmpede for at blive født, og kræfter, der blev sluppet løs i Europa -
- ville være med til at forme Amerikas skæbne.
Hvem var de første amerikanere? Hvor kom de fra? Og hvorfor?
Hvad skete der med dem, når de nåede vores kyster?
Dette er historien om en af de mænd og hans familie.
Som med alle amerikaneres historie begynder den i et fremmed land.
Auvergne, Frankrig 1771
- De ringede, Deres excellence? - Goddag, Auguste.
- Jeg skal hente osten. Er din far her? - Han er inde i huset. Død.
Drukken, altså.
- Jeg kommer tilbage senere. - Nej, nej, hils på min fætter.
Det er Phillipe Charboneau. Den fine kroejer.
Åh, den lille lord, du fortalte om. Lorden af kolort.
- Giv mig osten, nu! - Hvorfor tror du, du er mere end os?
- Det gør jeg ikke. - Jo. Fordi du kan læse?
- Fordi, din mor optrådte i Paris? - Var hun skuespillerinde?
- Så har du nok tusind fædre. - Fanden tage jer!
Vi vil gerne have mønterne nu, Deres højhed.
Phillipe?
Gerrard, jeg har sagt, at jeg ikke vil have de bøger i huset.
Åh, Phillipe...
Hvad er der sket med dig?
Ikke noget, Charlotte. Jeg faldt bare.
Du har fået tæv. Røvere? Hvorfor overfalder de fattigfolk som os?
- Jeg trænger bare til at sove. - Du trænger til lidt vin.
- Hvor har du vinen fra, Charlotte? - Det er min flaske.
Hvem får resten af det, du stjæler? Din familie?
Jeg drikker det hele.
Jeg har de dejligste drømme om en vis ung mand.
En skam, det kun er drømme. Og ikke andet.
Er det din første gang?
Er det?
Mme Molly, når De har indvilliget i, at jeg arbejder ti timer om dagen -
- på Deres søns uddannelse, må De i det mindste tillade mig -
- at gøre det på min måde.
Uddannelse findes i ikke bøger, som staten har forbudt.
Fordi, de fortæller sandheden? Det er kun løgne, der kan spredes frit.
Jean Jacques Rousseaus bøger vil ryste verden i sin grundvold.
Jeg har sagt det igen og igen. Ingen latin. Regning og engelsk.
Ikke noget fransk. Engelsk.
- Den bog er skrevet af en englænder. - Ikke den slags. Klassiske værker.
De skal gøre Phillipe klar til England.
Og De har vel bedt den fagre Charlotte om at klare resten?
- Hvor er hun? - Sidst set på vej til stalden.
- Det er din mor. - Kom straks herned.
Åh, min Gud! Har kun kradset dig sådan?
- Du skal forsvinde. - Hvorfor? Fordi, jeg havde ham?
Det er det, ikke? Jeg er ikke god nok til Deres lille lord.
Jeg er ikke god nok... Når han er en horeunge?
- De kan ikke engang gå i kirke... - Mor, nej.
- Hun prøvede bare at trøste mig. - Hvem gav dig tæv?
Du hørte hende, mor. Alle kalder mig en lille lord.
Altid med had i stemmen. Og jeg vil vide hvorfor.
Og hvorfor ikke Charlotte? Hun var bare sød ved mig.
- Hun gav mig vin. - For at narre dig i en fælde.
Hvad nu, hvis jeg ville giftes med Charlotte?
- Gifte dig med Charlotte? - Hvorfor ikke?
Du behandler mig som om, jeg er anderledes end andre.
- Det er du også. - Hvordan, mor?
Kom med.
Det er fra din far. Han skrev det i december, 1754.
- Det år han døde? - Han er ikke død.
Det var bare lettere at lade dig tro det.
- Han hedder James Amberly. -Amberly? Han er englænder?
Læs det.
"Min elskede Marie.
Dette er brevet, jeg lovede dig i Paris. Jeg erklærer i Guds navn -
- at jeg hermed vedkender mig min søn Phillipe.
Ved min død skal han ifølge dette riges love, modtage en ligelig andel -
- af min ejendom. Dette gælder dog ikke selve Kentland..."
- Hvad er Kentland? - Det er familiegodset. Læs videre.
"...som ifølge skik og brug skal tilfalde min ældste, ægte søn."
- Han har en søn til? - En enkelt. Din halvbror.
"Dette er min sande og uigendrivelige hensigt.
Denne erklæring er afgivet af min egen frie vilje.
Din for altid. James Amberly. Hertug af Kentland."
- En hertug? Er han adelig? - Ja, Phillipe.
Du er af fornem herkomst. Søn af en engelsk lord.
- Omring ham! - Nej, tilbage!
Hold jer væk.
Væk med jer.
Pas på!
Du skulle have blandet dig udenom.
Fætter...
Morder. Du dræbte ham!
Det bliver du også, hvis du viser dig her igen!
Jeg giver dig en chance. Grib den.
Heldigt, at han intet vidste om skydevåben.
Der var ikke en kugle i løbet.
- Er han død? - Ja, det vil jeg mene.
Det spyd er ikke kun til pynt. Det kan sagtens slå ihjel.
- Du gode Gud. - Det var deres egen skyld.
Enhver soldat har ret til at dræbe sin fjende i kamp.
- Det her var ikke en krig. - Det var det for mig, min ven.
De ville kidnappe mig. Jeg tager mig af liget, hvis De vil hente min hest...?
- Phillipe. Phillipe Charboneau. -Jeg hedder Giles.
- Kun Giles. - Ja, for dig.
Det er mere omstændigt for resten af verden.
Jeg er Marie-Joseph Paul Yves Roch Gilbert du Motier.
Markis af de la Fayette.
- Du har stjålet de oste. - Nej.
Hans tante gav mig dem. De dyreste, der findes.
Tæl selv efter. Hver en sous er der.
Jeg troede, du var stødt på røvere igen, men det var bare en markis.
Jeg har oplevet meget heri livet, men det her...
Kom du godt ud af det med markisen?
- Ja. Han siger, vi er blodkammerater. - Der ser De, Gerrard.
Enhver mand af god byrd vil kunne se det i min søn.
Kammerater? En underlig betegnelse for et venskab mellem drenge, ikke?
Jeg hjalp ham som sagt med at få fat i hesten efter, den havde kastet ham af.
Og sådan taler han bare. Alt i militære udtryk.
- Vi skal have en god vin. - Ja.
- Gerrard... - Ja, Milord.
Tag dig ikke af ham. Fortæl mig noget mere om markisen.
- Slottet. Er det storslået? - Ja, mor.
Og han sagde, at I er blodkammerater?
Ja.
Stå ikke bare der. Lad igen.
Trofaste Brown Bess. Verdens bedste militærvåben.
Kong Georges rødfrakker kan lade og skyde på 15 sekunder.
Derfor hader vi franskmænd George og hans musketter.
Med dem kunne vi herske over hele verden -
- men da vi ikke har dem, har vi næsten tabt den.
Hvor har du den her fra, Giles?
Min militærlærer.
Kalder de den Brown Bess på grund af løbet?
Nej, skæftet. Du vil aldrig se et våben mage til.
Og gør dig klar til at dø, hvis du ser dem en masse.
Jeg kommer fra Calais. Til Mme Charboneau.
Gerrard...
Phillipes far er blevet syg. Han vil se sin søn før, han...
Det er til en rejse til England. Vi må straks af sted.
- Hvor er Phillipe? - Oppe på slottet.
Hent ham.
En garde.
Skift. Dobbeltskift på retræten.
Nu skal du få en rigtig lektion.
Godt. Klar.
Godt. Retræte. Godt. Godt. Godt.
Godt. Godt. Godt. Retræte.
Godt. Igen.
- Afvæbn mig når jeg angriber. - Det kan jeg ikke, Giles.
Gør det.
Glimrende, Phillipe.
Bravo.
Milord. Denne mand insisterer...
- Du skal straks komme hjem. - Er der noget galt?
Du skal ud på en lang rejse.
Det passer fint. Jeg skal tilbage til akademiet i Paris.
Og du skal have noget, Phillipe.
Et lille tegn på vort venskab.
Sådan. Nu har du en Briquette. Som enhver god, fransk grenader.
Jeg fortjener ikke en så prægtig gave, Giles.
Det du har givet mig, kan ingen måle.
Og så er der kammeratskab og glæden ved at undervise kluntede folk.
Jeg håber at få den ære at møde dig igen i Paris engang.
Hvis ikke i Paris så et andet sted. På slagmarken, måske.
Men det kan ikke være anderledes med krigskammerater.
Er det gaven eller rejsen De misbilliger?
- Forandringen. - Hvilken forandring?
Jeg har undervist dig i fem år. Du er intelligent, opfattende og ærlig -
- overfor mig og dig selv. Vil du sige, at du ikke er forandret?
Hele verden forandrer sig. Det er det, De har sagt til mig.
Det var forandringer til det bedre. Det er det her tilsyneladende ikke.
Det er vel ikke sådan, at De er en smule misundelig?
- Stadig opfattende, men ikke ærlig. -Jeg vil ikke kaldes uærlig.
Ikke af en, der godt vidste, hvorfor han var her, men ikke sagde det.
- På din mors ønske. - Men De løj for mig.
- Ikke om det, der betyder noget. - Betyder mit Iiv ikke noget?
Hvad gedehyrdens søns liv?
Ja, de fandt hans lig. Han blev efter sigende dræbt af sin fætter.
Han er stukket af. Ikke fordi, at nogen bryder sig om dem.
To nyttesløse tåber, der aldrig ville være blevet til noget.
Er det det din ven markisen ville sige? Din "blodkammerat"?
Tror min mor det. Har De fortalt hende om Deres beskyldninger?
Jeg beskylder dig ikke for noget. På nær... forandringer.
- Jeg ville ikke dræbe ham. - Du havde en grund.
- Det var uærligt at skjule det. - Men Giles sagde, at det var fjenden.
Giles ord. Giles baggrund. Ikke dine. Du skal være dig selv tro.
Jeg ved ikke engang, hvem jeg er lige nu.
Du er en ung mand. Og ikke meget anderledes end andre unge mænd.
- Men jeg har slået en ihjel. - Og det skal du leve med.
Og med smerter og glæder ligesom os andre.
Du vil snart lære, at Jean Jacques havde ret i, at vi er alle skabt lige.
"Vi er alle født frie. Magten er ikke noget, der stråler ned -
- og kun rammer nogle få særligt udvalgte. Som en konge -
- eller en markis, eller..."
- En hertug. - Præcis.
Der intet forkert i at ville bedre sig. Men det er meget forkert -
- at se sig selv som bedre.
- Det vil jeg ikke gøre igen. - Godt.
- Du rejser til England? - Det er min mors ønske.
Det er vel en god nok grund. Du sagde, jeg også virkede forandret.
- Misundelig. - Ja.
Du har ret. En det af mig misunder enhver velstående mand.
I disse tider ville jeg nødig opdage, at jeg er af en adelsfamilie.
- Hvorfor ikke? - Der blæser stærke vinde, Phillipe.
Intellektuelle, der siger, at folkets vilje kan bryde modvirkningerne -
- mellem regering og herskere. Politikere som m. Pitt i England -
- som udfordrer kongens ret til at beskatte de amerikanske kolonier.
Disse vinde kan blive til en storm. En revolution.
- Hvor, Gerrard? I England? - Og i Frankrig.
Ville De i så fald støtte den?
Jeg vil støtte enhver handling imod en adel, der ser et menneskeliv -
- som værdiløst når deres egne Iiv står på spil.
Jeg gå op imod enhver, der skaffer sig af med en fjende blot fordi -
- han mener, han er beskyttet mod straf af sin egen position.
All right. Jeg var medskyldig i den forbrydelse.
Men der en forbrydelse, jeg har svoret, at jeg aldrig vil begå.
- Og det er? -At dø som manden jeg dræbte.
I fattigdom.
Ja, jeg rejser til England, Gerrard. Og jeg takker for Deres venskab.
- Men jeg er færdig med Deres bøger. - Men de er ikke færdige med dig.
Ikke med nogen af os. Her er min gave til dig. Ikke så flot som markisens -
- men lige så magtfuld.
Tak, min ven.
- Mor. Du har feber. -Jeg har det fint.
Pokker tage kanalen. Ikke sært, at vores hære ikke har krydset den.
Se, Phillipe. Det var det, vi kom efter.
Rejsen har været meget hård ved dig, mor.
- Vi burde være blevet hjemme. - Dette er din førstefødselsret.
Kom. Vi skal besøge din far.
Jeg er Marie Charboneau. Dette er min søn Phillipe.
Jeg var ikke sikker på, at De kunne konversere på vort sprog.
Men da De nu kan, kan vi afslutte vore affærer med større hast.
Jeg er her ikke primært på grund af "affærer", som De kalder det.
Jeg er her fordi, at Deres mand ønsker at se sin søn.
Det er helt umuligt.
Dr. Bleeker er en af Londons mest respekterede læger.
Han bor på Kentland for at tage sig af min mand.
Hans søns skæbne er måske den bedste medicin, han kan få.
Sandt. Men der er intet, der beviser, at det skulle være denne unge mand.
Jeg har et brev, der overdrager Phillipe sin det af ejendommen.
- De kender til brevet, og at... - De skal ikke hæve stemmen, frue.
Og jeg er hertugens stemme nu. Så længe, jeg lever -
- vil jeg benægte indholdet af Deres brev med at min magt.
- Og det vil jeg også. - Må jeg præsentere min søn Roger.
Og Alicia. Hans forlovede. Datter af jarlen af Parkhurst.
- Det er Charboneau-kvinden? - Ja.
Og det er vel så min halvbror?
- Jeg synes, der er en lighed. - Nej!
- Men brug dine øjne, søde Roger... - De ser fuldstændig klart.
Men dine er blevet sløvet af din overdrevne indtagelse af claret.
Nej, ingen lighed. På nær en, måske.
Vi lugter ens. Men jeg har også redet en tur.
- Du skal ikke prikke til mig! - Din franske tåbe.
Roger, det gør du ikke!
Fjern Dem selv og denne kedelige person fra dette hus.
Der er ingen tvivl om, hvem der er den kedelige person her, Milady.
Kom, mor.
Ifølge loven kunne jeg få dig straffet for at angribe mig.
Så er jeres love lige så værdiløse som du er.
Jeg har ikke brug for loven. Jeg straffer dig selv. Godt og grundigt.
Jeg ville fare frem med lempe, Roger. Han ser ud til at kunne matche dig.
Og at slå ham ville være som at slå dig selv. Og han lige så pæn som dig.
Måske lidt flottere. Jeg kan ikke helt beslutte mig.
- Kan De, lady Jane? - Vis dem ud!
Det bliver ikke nødvendigt, Milady. Vi går gerne.
Men vi bliver i landsbyen til Phillipe står ved James Amberlys seng -
- og er anerkendt som værende hans søn.
Milady, en uventet gæst. Lord North.
Gå venligst til side.
- Gå til side! - Hvorfor skulle jeg?
Fordi de mener, at man skylder premierministeren en vis forskel.
- Dette er lord North, tåbe. - Og ham skal jeg flytte mig for?
- Ja, det er i bund og grund derfor. -Jeg er ligeglad med, hvem De er.
Aner jeg en fransk accent?
- En af Rousseaus disciple? - Ja, jeg har læst ham.
Hvert et ord.
Mener De at borgeren har de samme rettigheder som kongen?
At førstnævntes magt matcher sidstnævntes?
Folkets magt er verdens største magt.
- Kongens magt er guddommelig. - Så lad ham regere i himlen!
Lady Amberly, De har i sandhed tiltrukket et medlem af pøbelitetet.
Som vi kalder udskuddet ovre i det oprørske Massachusetts Bay.
Jeg har ikke for at vane at føre samtale med jævne folk -
- men vid, at englænderne er det mest frie folk. Men frihed -
- giver ikke ret til at betvivle samfundets naturlige rangorden.
Jeg ved ikke, hvor De blev smittet med dette falske fritænkeri -
- men helbred Dem selv...
Før, De rammes af ulykke.
- Vil De nu træde til side? - Vil De?
Er det virkelig sådan, du ønsker, at jeg skal være, mor?
Gerrard havde måske ret. Kom, det er en lang gåtur til landsbyen.
- Gå? - Vi finder ikke mere velvilje her.
Master franskmand. Jeg har ikke set Dem på Corey Hill før.
- Har De set efter? - De har en uforskammet tunge, sir.
- Er der nyt om min far? - Nej. Han er sjældent vågen.
De frygter for hans Iiv.
Tak. Vi ved ikke meget om, hvad der foregår på Kentland.
Ulig lady Jane. Hun ved alt om, hvad De foretager Dem.
- Som nu? - Nej. Ikke lige nu.
- Vil De ægte min bror? - Ja, det kunne han tænke sig.
- Men uanset er det et faktum. - Uden tvivl.
Ja, jeg skal giftes med Roger næste år. Min fars og Amberlys ejendom -
- vil efterlade en større arv til børn.
Til børn? Med en mand, der ydmyger Dem?
Logiske hensyn gør ting udholdelige.
- Rogers formue. - Præcis.
Er alle dømt til at være fanget af noget? Eller nogen?
Hvis livet er et fængsel må vi møblere det.
Men efter Roger og jeg er blevet gift, er jeg nødt til at finde elskere.
, Selvfølgelig. En ægtemand er ikke nok?
Ægteskab har kun lidt med adspredelse at gøre.
Og i bedste fald tror jeg, at Roger vil være en primitiv elsker.
Ulig franskmændene. Som skulle være eksperter i elskovskunsten.
Og vil De også indlade Dem i at undersøge det?
- De taler vort sprog godt. -Jeg havde en god lærer.
Og i Amors fag? Har De også haft lærere?
Nok.
- Og De? - Åh ja. Mange.
Denne samtale har vist bevæget sig langt ned ad en ukendt sti.
- Skal vi vende om, franskmand? - Kan vi det?
Det tror jeg ikke.
All right, jeg kommer så hurtigt, jeg kan!
Skal De vække hele huset?
Biskoppen vil tale med den franske kvinde og hendes søn.
De er nok enig i, at kirken må fungere som forsoner.
De er i en meget misundelsesværdig position.
Lady Jane ønsker Dem intet ilde og vil afholde sin søn fra ondskab.
Stod det til ham, myrdede han Deres søn. Hvilket loven giver han ret til.
- Det kan ikke være muligt. - Han ville slippe uden tiltale.
Tro mig. Slår man ud efter Amberlys, rammer man meget højt oppe.
Familien er næsten usårlig. Ingen i riget-
-tage notits af en fransk drengs død.
Når en spurv falder, hviler Guds øjne på den.
Men desværre ikke dommerens.
Hvad angår eventuelle krav på hertugens ejendom -
- er det en sag for domstolene. Lady Jane har i sin position -
- egne dommere af Kentland. De kan sørge for, at der ikke falder dom -
-i 10, 20 eller måske 30 år. Og selv da -
- vil den sikkert gå imod Dem. Så i at Den tid De sidder her -
- kan De kun forvente, at Roger Amberly forvolder Dem fysisk skade.
Kun lady Jane forhindrer dette. For at få denne sag ud af verden -
-tilbyder hun Dem en sum på 2000 pund.
En stor sum for en fra Deres tag af samfundet.
Denne sum til gengæld for frafald af krav på arven -
- og for selve dokumentet.
- 2000... - Nej!
- Deres søn? - Hvor har du været, Phillipe?
Undskyld, mor. Jeg ville ikke gøre dig urolig. Men denne...
...mand gør mig urolig. Har de nu vendt kirken imod os?
Jeg forklarede blot konsekvenserne ved at afslå dette generøse tilbud.
- Ja, jeg hørte, hvad De sagde. - Så forstår De sagens fakta...
De er ikke anderledes end første gang, vi bankede på Kentlands dør.
James Amberly er min far. Brevet er juridisk bindende -
- og lady Jane er bange. Hvad nu hvis jeg ventede nogle timer?
Hvad vil prisen så være? 5000 pund? 10000?
- Jeg kom ikke for at forhandle. - Godt.
For jeg accepterer ikke mindre end det, der tilkommer mig: Halvdelen.
Når en mand vil vente på en højere pris, bør han først afgøre -
- om han kan overleve længe nok til at blive betalt.
Madame, De er mit eneste håb i denne affære. Tal med Deres søn.
Åbn hans øjne. Konsekvenserne...
Vilde sætte en pris på hans død? Eller vise en moders kærlighed -
- og acceptere forliget, som jeg har til Dem her.
- Phillipe... - Nej, mor.
Jeg vil ikke sætte dit Iiv på spil. Intet er det værd.
- Har De hele beløbet? - Selvfølgelig.
Men jeg må først se dokumentet, som er stridens kerne.
Det ville være uagtsomt af mig ikke at bekræfte dets ægthed.
MOL!
Jeg glæder mig over at den lidelse dette ville afværge.
Disse 2000 pund vil give jer tryghed i mange år.
Din stinkende hykler!
Hvad foregår den?
Deres excellence! Sif? Lad mig hjælpe Dem op.
Underskriften er der endnu.
Jeg vil ikke have jer her en dag mere.
Vi bliver ikke. Og De kan sige til damen, der holder Deres snor -
- at vi kommer til Kentland i morgen. Og jeg vil se min far.
Ugudelige horesøn. Helvede vil tage dig for at slå en gejstlig!
Som det allerede har taget dig! Ud! Før jeg brækker din fede hals!
Deres excellence. Bebrejd ikke dette ydmyge hus for dette!
I forsvinder i morgen tidlig!
Det glæder mig, at du stod fast, Phillipe. Jeg var ved at miste håbet.
Jeg aflagde en ed til dig, mor.
Nej, mor! Lad være!
Vent.
- Dette hus er i sorg. Privat sorg. - Luk mig ind. Luk mig ind!
Madame, De overskrider enhver anstændigheds grænse. Gå straks.
Og tag denne infamitet med Dem. Min mand vågnede kortvarigt-
-før han døde. Han pålagde mig at tage mig af hans søn.
Hans ægte søn. Han nævnte hverken Deres eller Deres søns navn.
De har intet krav over os. Sagen er afsluttet.
- Nej! - Dit franske rakkerpak!
Jeg dræber dig for at pine min mor og forføre min forlovede.
Ja, hun pralede med dig. Hendes franske elsker. Franske horeunge!
Plummer!
1000 pund til dig, Plummer, hvis du bringer mig hans hoved.
Det er ikke en landevejsrøver. Stands vognen, kusk!
- Jeg måtte se dig, Phillipe. - For at rense din samvittighed?
En af tjenerne så os sammen. Jeg blev tvunget til at fortælle det.
Tilgiv mig. Jeg er så glad for, at jeg indhentede dig.
Men du gjorde ret i rejse. Rogers hånd står ikke til at redde.
Han dræber dig, hvis han ser dig igen.
- Så kom med mig, Alecia. - Det kan jeg ikke.
Det blev besluttet længe før Corey Hill.
Jeg vil have dig, Alecia. Jeg er ligeglad med Kentland og pengene.
- Og jeg vil altid have dig. - Men du vil ikke komme med mig.
Hvorhen? Glemslen?
Farvel, Alecia.
- Hvor kan en som dig tage hen? - Kør.
Hvor?
Red de fattige fra fængslets forbandelse!
Kun et par trin til, mor.
Vent her.
- Der må være en kro. - Vi har ikke penge til en kro, mor.
Men kirken er åben fra klokken 6. Vi må vente.
De er her endnu.
Der er måske smykker i den æske.
Han har måske et sværd.
Den tager vi. Og smykkeskrinet.
Væk. Væk, sagde jeg!
Vi har fanget os en fransk rotte, der er svømmet over kanalen.
Giv os de ting, og der bliver ingen militære repressalier imod damen!
Væk med jer!
Phillipe! Nej!
Der er sket mord. Hvem siger vi det til?
Ingen. Det er bare et kryb mindre.
Sir, vi så, at De var i undertal.
- Hvor er min mor? - Vores kusk passer godt på hende.
Jeg er Esau Sholto. Og det er min bror Hosea.
Jeg er meget tak...
- Han er varm som en kedel. - Og det sår skal forbindes.
- Vi kan ikke efterlade ham her. - Nej, det kan vi nok næppe.
Kan De høre mig?
Ja. Det tror jeg.
Jeg er Solomon Sholto. Dette er min kone Emma.
De har allerede mødt mine to sønner.
- Hvor er min mor? - Hun sover ovenpå.
Vi må holde øje med hendes hoste, men hvile vil sikkert hjælpe.
De er franskmand, forstår jeg, og blev overfaldet af røvere.
Det er alt, vi ved.
- Vi kender ikke engang Deres navn. - Phillipe Charboneau.
Min mor hedder Marie.
Hvad bringer jer til byen?
Kom nu, sir, oplys os.
Franskmænd dukker ikke op ud af ingenting.
Med mindre, De har en aftale med galgen, har De intet at frygte.
Vi kom til England på grund af en arv.
Har det forbindelse til den æske, De bevogtede så nidkært?
Ja. Der er et brev i den.
- Jeg gerne have, at De læser det. - Vi ønsker ikke at snage.
Deres søn redde vores Iiv. De lukker os ind i Deres hus.
De har ret til det. For at vide nøjagtig, hvem vi er.
Han har været i Sholtos hus. Trykkeren. I to dage.
Tak, mester.
- Phillipe, her. Blæk! - Kommer nu, sir.
- Spændende, ikke? - Jo, sir.
- Men jeg ved ikke helt hvorfor. - For dette er en kamp, du kan vinde.
Det er ikke fordi, jeg ikke beundrer dit modige angreb på lady Amberly.
Men for hver advokat, du kan købe, kan hun købe 12. Og bøller.
Om nødvendigt. Der er uægte adelsbørn overalt i London.
Men få af dem får, hvad der er deres.
Og med hertugens død, er din sag slut.
Men her står du i selveste centeret for tankernes kamp.
Kundgørelsen af de forskrifter, der vil ændre den sociale rangorden -
- og vælte konger til fordel for et kommende demokrati.
Det er det, der er spændende. Det er den kamp, der tæller.
- Kan jeg hjælpe Dem? - Nej. Jeg søger noget skønlitteratur.
En behagelig adspredelse.
- Hvem er han? - Det ved jeg ikke.
Han leder efter noget skønlitteratur.
Hans øje... Jeg tror, jeg har set ham før.
- Hvor? - Kentland.
- Er du sikker? - Nej, men...
Åh, Marie...
Du gav mig en forskrækkelse.
Jeg begynder også snart at se slyngler overalt.
Solomon siger, at jeg...
- Hvad er der? - Han sagde skønlitteratur.
Det her er mr Chambers' Encyklopædi.
Det er nok, Phillipe. Du ødelægger den.
Det er perfekt.
Du skal beholde den. Det er den første, du har lavet helt fra bunden.
- Du er meget dygtig. - Tak, sir.
Aristokratiets tab er bogtrykkeriets gevinst.
Jeg har forhørt mig på de lokale cafeer.
Om hvilke spillebuler, der giver den bedste kredit?
Nej, sir. Om den enøjede mand, som Mme Charboneau troede, hun kendte.
- Og? -Ingen har set noget til ham.
- Så du en enøjet mand på Kentland? - Nej, det gjorde jeg ikke.
Efter det, der skete der, har din mor ret til at se faren lure overalt.
Men Amberly er nok tilfreds med, at du gav efter for deres magt.
- Ja, sir. Bortset fra, at... - Hvad?
Hosea og jeg har talt om det. Er det ikke underligt-
- at lord Amberlys død ikke er blevet omtalt?
I to bevæger jer ikke ligefrem i de kredse, der får først besked.
Men sladder er sladder. Hvad er der ellers at tale om udover kolonierne?
Ja. En ægtemands død. En uægte søns krav.
Hendes egen søn, der mister brugen af sin hånd.
Hvem ved, hvor meget disse ting har belastet lady Amberlys sind?
De er underlige mennesker. De har måske valgt at være tavse om det.
Du må komme, Solomon Vi har en gæst.
Hvis I hører noget om James Amberly på jeres...
...runder, vil jeg gerne have det at vide.
Kom herop, Phillipe. Der er en overraskelse.
Jeg lovede at præsentere dig for en fra kolonierne.
Dette er dr. Benjamin Franklin. Denne ung mand er vores gæst.
En slags uofficiel lærling. Han hedder Phillipe Charboneau.
Hans mor, Marie, står ved Deres side.
Mig en fornøjelse.
Solomon, jeg er her for at informere dig om, at din tilstedeværelse -
- er savnet til vores møder, og for at forsikre dig om -
- at Whigpartiet genopstår over Kaffekopper.
Arbejdet har opholdt mig. Men jeg lover at deltage igen senere.
Og jeg har lovet Phillipe noget. Han udviser ikke blot evner som trykker -
- men han er en ivrig læser og vil meget gerne have en kopi -
- af Deres observationer vedrørende menneskehedens tilvækst.
Kom hjem til mig en aften, så skal bogen blive Deres.
Hvorfor er De interesseret i min bog om Amerikas befolkning?
- Ja, sir... - Kom nu ud med det.
- Det er den nye verden, sir. - Ja, det er det.
- Overvejer De selv rejse dertil? - Ikke for alvor.
Det kan vi lave om på. Der er uendelige muligheder der.
Især for en ambitiøs ung mand, der kan håndtere en trykpresse.
Før jeg steg til min ophøjede stilling...
...var jeg selv trykker, og jeg vil gerne skrive en anbefaling til Dem -
- og en liste over førsteklasses trykkerier, hvor De kan søge arbejde.
Det kan vi drøfte, når De besøger mig.
Og dig, Solomon. Travlt eller ej, så venter vi dig om 14 dage.
- For meget arbejde er ikke sundt. - Men trykkeren bliver velhavende.
Pokkers.
- Phillipe. - Du bør ikke være udenfor, mor.
- Skal du hen til dr. Franklin? - Ja.
- Du fortalte mig ikke om Amerika. - Der har ikke været noget at fortælle.
Kan du tænke på et andet land -
- når der venter dig velstand og magt lige heri England?
- Kentland? Lad det ligge, mor. - Du svor en ed.
På at jeg ikke ville leve og dø i fattigdom.
Jeg har fundet en værdig beskæftigelse som trykker, mor.
- Et håndværk? Du er en adelsmand. - Ja, men nu må jeg gå.
Jeg bryder mig ikke dr. Franklins løfter.
Han inviterede mig. Mig. Jeg er smigret. Andet er det ikke.
Gå nu ind igen. Fugten er ikke godt for dig.
Dr. Franklin!
De har ret i det, de siger. De er bindegal.
- Godaften. Hvad har vi her? -Jeg skal tale med dr. Franklin.
- Men jeg kan komme en anden gang. - Hvorfor dog det?
- Kender De ham? - Ja, madame. Jeg hedder Phillipe.
- Phillipe Charboneau. - Madame? Det kan jeg Ii'.
- Dr. Franklin? - Ja, Polly?
- Har du ombestemt dig? - Nej, sir. De har besøg.
- En master Charboneau. -Åh, ja! Vis ham ind.
- Derovre. - Mange tak.
Han tager et luftbad.
Pænt af Dem at komme, Charboneau. Sid ned og tag et glas madeira.
Jeg er lige straks færdig med mit luftbad. Frisk luft -
- giver et godt helbred og et langt Iiv. Så jeg åbner vinduerne -
- og bader sådan her i en time hver dag.
Men De vil tale om Amerika. Så er tiden gået.
Skænk også mig et glas, mens jeg lukker vinduerne.
Hvor kommer De fra? Det lyder som Frankrig ud fra Deres accent.
Ja, fra Auvergne.
Jeg kom til England for at modtage en arv -
- men der var komplikationer.
En flok skurkagtige slægtninge snød Dem, hva'?
Det er sagens kerne.
Så nu vender De blikket mod vest. Over havet. Godt valg.
I Amerika kan er det kun mandens evner, der sætter grænsen.
Vi er fri for adelens snærende bånd.
Amerika er en unik kombination af muligheder og risici.
Ja, risici. Kong George forstår ikke det amerikanske temperament.
Vi søger kun retfærdighed. Og bliver han ved med sine infame skatter -
- så skal De se 13 kolonier stå sammen som aldrig før.
Vi vil få retfærdighed. Vi skal tænde essen og selv smede den.
Mere madeira. Jeg gør mig selv deprimeret.
Og De vil vel se den bog, jeg lovede Dem.
Den lovede anbefaling ligger inde i den.
Og en liste over gode trykkerier. De vil hurtigt etablere Dem i Amerika.
De har været meget venlig imod mig.
Jeg kan ikke gøre mindre for en mærket mand.
Kronen betragter også mig som værende statsfjendtlig -
- og det er farligt at gå på gaden her.
Jeg så ham, da jeg lukkede vinduerne. Se godt efter når det lyner igen.
- Vil De til Amerika? - Ja, sir. Det tror jeg.
Godt. Kom, tag bagdøren for Deres egen sikkerheds skyld.
Sir! Her er en gave fra manden, De lemlæstede.
Tilkald en betjent!
Det er ikke så slemt, som det ser ud.
- Var det ham, der var her? - Ja. Hyret af Amberly.
Det her beviser, at de frygter dit krav.
De har magt nok til at afvise ethvert krav ved at manipulere med loven.
Det var mig, Roger ville have. På grund af det, jeg gjorde ved ham.
Havde jeg dræbt denne lejemorder, ville han bare have fundet en anden.
Og endnu en, til opgaven var fuldført.
Vi må ikke udsætte disse venlige mennesker for fare, mor.
- Vi må forlade London. - Phillipe...
Hvis de forventer, at I flygter, vil alle kanalhavnene være overvåget.
- Ethvert skib til Frankrig. - Ja, det ved jeg, sir.
- Vi rejser den modsatte vej. - Kolonierne?
Jeg kan finde arbejde der, Esau. Især med et brev fra dr. Franklin.
- Og mor har sparet op. -Aldrig!
De penge er til advokaterne. Jeg vil ikke rejse.
Det er mit Iiv, de efterstræber. Hvis du ønsker, at jeg bliver her -
- ønsker du at se mig dø.
Vi tager til Bristol City i morgen.
Der kommer en rytter, sir. Det kan være en road Captain.
Ud. Ud med jer.
Giv os jeres værdigenstande, så sker der ikke noget.
Vel sagt. Jeg er kaptajn Plummer.
Alle jer passagerer på taget træd ned. Jeg sagde ned.
Især dig, hr. franskmand.
- Der er en tilbage. En kvinde. - Hiv hende ud.
Jeg hedder Lucas, sir.
- Phillipe. - Det var godt skudt.
Der er ingen skam i det, sir.
Med tiden vil De kunne dræbe nemt. Og så kommer skammen.
Undskyld mig, sir. Ved De, hvor jeg finder kaptajn Caleb?
Derovre.
- Er De kaptajn Caleb? - Ja.
Men jeg har allerede en fuld besætning, sønnike.
Jeg søger ikke hyre, sir. Jeg har brug for en overfart til Amerika.
Der er en enkelt lille kahyt. 50 stærke.
Hvor meget er det, sir? Vi har kun syv pund.
- Vi? - Ja, min mor og jeg.
- Det er alt, vi har. - Kan hun klare turen?
- Vi må og skal af sted. - Er du i problemer?
- En desertør? - Nej, jeg er er fri mand.
- Franskmand? - Min mor.
- Min far var englænder. -Jeg ved ikke, knægt...
- Der er kun den ene kahyt. - Vi tager den.
Hvis vi altså har penge nok. Ellers vil jeg gladelig arbejde for resten.
- Har du prøvet at sejle før? - Sejle?
Som De ved, ligger kanalen mellem mine forældre. Så ja, mange gange.
Nej, sir. Jeg har ikke sejlet. Undtagen for at komme hertil.
Søen var så hård, at jeg ikke klarede turen ret godt.
Men jeg vil arbejde, sir. Hårdere end nogen fra besætningen.
- Ved du, hvordan et bryggers ser ud? -Jeg er vokset op på en kro.
Jeg kan skure gryder og gøre rent overalt.
- Skibet vil være pletfrit, sir. - Hvad hedder du?
- Phillipe Charboneau. - Var din far ikke englænder?
Jo. Jeg er et uægte barn.
Men jeg har fået at vide, at der er plads til alle i Amerika.
Hent din mor og pengene. I sover ombord i nat-
- og serverer morgenmaden under sejl.
Tak. Jeg er meget taknemmelig. Tak, sir.
Mor, han tager os med. Han lader mig arbejde for en det af betalingen.
Vi skal afsted, mor. Vi giver ham de syv pund nu.
Brevet fra dr. Franklin er væk, mor.
Jeg må have tabt det under kampen. Vi må finde det, mor!
Vi kan ikke tage tilbage efter det. Du må fortsætte... alene.
Nej, mor.
Jeg kan ikke hjælpe mere, Phillipe.
Men du skal rejse. Og husk det løfte du gav mig, Phillipe.
Kommer du, hr. Charboneau?
Ja, sir. Vi kommer nu.
Kom, mor. Hurtigt.
Mor, sæt dig nu ned.
Se, jeg har noget suppe til dig. Den er ikke så slem i dag.
Nej, jeg kan ikke.
Phillipe... Hjælp mig.
- Undskyld, at jeg forstyrrer... - Har du problemer?
Min mor er ikke rask. Hun har den haft sygdom før, men den er meget værre.
- Er der en læge ombord. - Den luksus har vi ikke råd til.
- Jeg foretog vist et forkert valg. - Hvilken mand gør ikke det?
- Ved du, hvad hun fejler? - Feber. Og hun hoster en det, sir.
Hendes lunger er svage, men jeg frygter, det er noget andet.
- Hvad? -At det også er hendes sind.
- Hendes sind? - Hun har mistet sin livsvilje.
Jeg ved det ikke. Måske er det tanken om at skulle begynde forfra -
- et fremmed sted.
Hun vil ikke spise. Jeg må gøre noget, sir.
Jeg beklager. Jeg kan ikke vende tilbage til England.
Tre grader styrbord.
Phillipe!
Ja, mor?
Tænd ikke lyset...
Mor... Se, mor.
Jeg har lavet noget til dig. Jeg fandt et stykke træ.
Jeg kunne aldrig gå i kirke igen. Ikke efter Paris.
Ikke efter dig. De tillod det ikke.
Det er så længe siden. Så længe...
Jeg vil aldrig nå frem til dit Amerika.
- Sig ikke det. -Jeg har ikke mere styrke tilbage.
Du må hjælpe dig selv med at overleve.
Af hvilken grund? Din far er død.
Det er alt, jeg håbede for dig også. Den onde familie.
- Ikke nu, mor. - Du valgte rigtigt, Phillipe.
Et nyt land. Du er ung.
Det har gjort det rigtige.
Vi taler om det senere, mor. Men nu skal du hvile dig.
Jeg fik dig til at sværge en ed. En håbløs ed.
Glem den, Phillipe. Glem den.
- Jeg tigger dig blot om et løfte nu. - Hvad, mor?
Lov, at du vil stræbe efter at blive en fremtrædende mand i Amerika.
En velhavende mand. Så kan du en dag vende tilbage til England -
- og betale dem tilbage. Fanden tage deres arrogante sjæle.
Mor...
Mor?
Det lover jeg dig, mor.
Det lover jeg.
Har jeg beredt eder sted, kommer jeg igen og tager eder til mig.
For hvor jeg er, der skulle også I være -
- og hvor jeg går hen, derhen vide I vejen.
Jesus siger til ham: Jeg er vejen, sandheden og livet.
Ingen kommer til Faderen uden ved mig.
Amen.
Sæt sejl!
Som søkaptajn har jeg haft for meget med advokater og kontrakter at gøre.
Dette dokument er bindende. Men du kan ikke gennemtvinge det.
Din halvbror er først rolig, når han ved, det er destrueret.
Der venter dig en ny verden. Et nyt Iiv.
Hvorfor ikke begynde helt forfra som en ny mand?
Med en ny identitet. Et nyt navn. Tænk over det.
- Det vil jeg gøre, sir. -Jeg skal tilbage til rattet.
Det er ikke nemt at miste den kvinde, der har skænket en livet.
Min mor er 87. Sund og rask.
Jeg håber, jeg kan opføre mig som du gjorde, når hun går bort.
Du tog det som en mand.
Land forude!
Her.
Amerika. Jeg har krydset havet over 50 gange.
Det giver mig kuldegysninger hver gang, Phillipe.
Det fik jeg også, sir. Men det er ikke længere Phillipe.
Jeg hedder Philip Kent fra nu af.
Det er ikke alle, der får chancen far at blive født to gange.
- Få mest muligt ud af det. - Ja, sir. Det vil jeg.
Philip Kent...
BOSTONS HAVN 1772
Skyd?
- Jeg var bare ikke sikker på... - Om De var det rette sted?
Hvor jeg skulle gå for at få arbejde.
Det bedste De kan gøre er at søge hyre hos Will Taylor der.
- Havet er ikke noget for mig. - Åh? Det er Boston måske heller ikke.
- Det er hårde tider. -Jeg klarer mig.
- Alene? - Ja.
Hvor De end kommer fra, er De en født yankee. Held og lykke.
- Tak. - Og god vind.
Jeg beklager. Har De talt med mr. Rankin?
Hvis der er nogen, der søger folk, så er det ham.
- Blue Anchor kroen derovre. - Mange tak.
Det skulle du have tænkt på før, du rejste. Der er intet arbejde i byen.
- Hvad kan jeg servere for Dem? -Jeg leder efter arbejde.
- Beklager, intet arbejde. -Jeg vil arbejde for meget lidt.
- Sådan en har jeg allerede. - Ja, sir.
Beklager.
Hemmeligheden bag Amerika er det faktum, at det er en nation -
- af immigranter. Et folk, der skabte nye Iiv i et fremmed land.
Landflygtighedens overlevende. Flygtninge. Rebeller.
Philip Kent ville få sin vilje til at overleve sat på hård prøve.
Han ville blive tvunget til at vælge mellem frihed og død.